Може ли аз да съм гълъбът?
Какво?
Да. Разбира се.
Добре ли си?
Да. Малко съм притеснена, но да.
Няма страшно.
Спомни си за Флорида. Просто мисли за Флорида.
Представи си, че си там.
Добре.
Слънцето по лицето ти.
Мирисът на соления океан.
Добре.
Правим го за последно, нали?
Да, обещавам.
Добре.
Обичам те.
И аз те обичам.
Добре! Хайде.
Лягайте на земята!
По дяволите!
Какво? Не я ли чу?
Лягай на земята, по дяволите!
Искаш ли да умреш, старче?
Мамка му! - По дяволите! Какво стана?
Припадна! Наблюдавай го.
Добре ли е? - Не бива да спираме.
Нали? - Добре.
Какво, по дяволите? - Какво има?
Не знам. Не иска да се отвори.
С ключ ли е?
Не, със скапан цифров екран.
Гадост. - Дай да видя.
Не мърдай!
Ами този бутон?
Вече го пробвах. Отваря следващия екран. Не ни гледай!
Може би трябва да купим нещо.
Точно така! Права си. Вземи някое десертче.
С ядки и шоколад.
Добре. - Най-голямото!
Ето.
Да! Успя!
Лесни пари. - Да вървим!
Добре.
Нищо не си видял!
ПРЕСТЪПНИЦИ АМАТЬОРИ
Супер!
Страхотно!
Беше невероятна!
Как само събори поставката с чипса!
Беше толкова яко. - Да.
Да, дори не разбрах какво правя, сякаш изпаднах в транс!
Справи се страхотно! - Дай ми ги.
Помня всичко. Сякаш беше на забавен кадър. Казах му:
"Дай ми парите, по дяволите!" Не ми ги даде, но ги взех.
Отиваме във Флорида!
Скъпи!
Новият ни живот започва сега!
Боже мой!
Скъпа. Скъпа.
Божичко, може ли да отбием?
Не. За какво говориш?
Току-що ограбихме бензиностанция.
Не бива да спираме, разбираш ли?
Да, да. - Добре, и така става.
Мамка му.
По дяволите, скъпа.
Не, не, не.
БЕЗОЛОВНО ГОРИВО
Не, не.
По дяволите.
Защо спряхме?
Бензинът свърши.
Какво? Тъкмо...
Тъкмо ограбихме... - Знам!
Знам, знам.
Всичко е наред. Успокой се.
Просто ще слезем, ще повървим малко
и ще намерим друга кола. - Друга кола ли?
Ще ни чака на пътя с ключовете на таблото?
Наоколо няма никакви къщи, Джулс.
Тогава не знам! Имаш ли по-добър план?
По дяволите!
Ей.
Спри.
Моля те.
Ей!
Върни се.
Знаех си, че имаше нещо, което...
Спри. Става ли?
Седни до мен. - Не бива, скъпа.
Трябва... - Да се успокоим и да помислим.
Седни до мен.
Знаеш ли какво ти трябва?
Автомивка.
Не може сега. - Напротив. Хайде.
Да.
Обичам те.
Знам.
Ей.
Виж!
По дяволите!
Боже, очите ти са като на ястреб. Ти си жената-ястреб!
Идеална е. - Ами ако се приберат?
Какво толкова? Да вървим. - Добре.
Не, заключена е. Предната врата.
Предната врата.
Да я разбия ли?
Моля те. Не сме варвари.
Добре.
Мамка му.
Спри да правиш това с обицата на езика си.
Ще си развалиш емайла. - Извинявай.
Да! Успях.
Браво, скъпи!
Успя. - Добре.
По дяволите. - Какво?
Бравата е с врътка.
Кой използва такива? Кварталът е прекрасен.
Добре, дай ми това нещо.
Ти я отвори.
Може да се каже.
Провери там.
Има ли нещо?
Плодът е изкуствен.
Ще проверя горе.
Ключове, ключове, ключове.
Къде ли са?
Нищо?
Как нямаш резервни ключове у дома?
Ами ако стане нещо?
Наистина ли?
Какво? Гладна съм.
Старо е.
Да помислим. Трябва ни план Б.
Да, абсолютно.
Не.
Нуждаем се от творчески тласък.
Да, да помислим сериозно.
Добре.
Ще източим бензин. Да.
О, да, страхотно, скъпи.
Трябва ни кофа за боклук или туба, за да налеем бензина
и да го занесем до колата. И заминаваме.
Да, и дори не ни трябва много.
Само за до следващата бензиностанция. Боже, колко си умен.
Не, не, не. Почакай.
Какво, не искаш ли?
Разбира се, че искам, но не бива да се чукаме тук.
Ще ни вдигнат колата, ако се забавим.
Извинявай, скъпи. - Никога не се извинявай за това.
Това е любов.
Маркуч.
Трябва ни маркуч.
Провери ли тук? - Не.
Няма да сляза долу. - Няма от какво да се страхуваш.
Тогава защо не отидеш ти? - Защото...
Няма да те оставя сама тук горе. Виж колко е страшно.
Събирачи.
Може да има много плесени.
Внимавай.
Да се разделим.
Намери ли нещо, скъпа?
Джулс?
Намерих кола.
Боже, Джулс.
Остави играчките. Видя ли какво има в кутиите?
Да, само боклуци. Хайде, тук няма нищо,
Боже! - По дяволите!
Какво, по дяволите?
Божичко. - Какво става?
Боже мой.
Добре ли си?
Кой ти го причини?
Всичко е наред. Няма да те нараним.
В безопасност си.
Хайде. Да се махаме оттук.
Какво? Шегуваш ли се? Трябва да й помогнем.
Тук ли живееш? - Джулс.
Това твоята къща ли е?
Джулс, не ми е до шегички.
Откачено е, но не е наш проблем. Хайде да си вървим.
Какво?
Ами ако се приберат собствениците?
Нека си дойдат. Не ми пука.
Няма да я оставя окована тук долу.
Добре.
Права си.
Хайде да я спасим.
Ще направим едно добро дело.
Ще те измъкнем оттук. Ще те заведем в безопасност.
Ти просто не мърдай.
Ще разбиеш ли ключалката?
Това нещо ли? Не.
Много е здрава. Не, аз...
Мисли, мисли.
Ще отнеме време, но може да прережем тънката част на веригата.
Не е нужно да я сваляме цялата, а само да я освободим.
Разбираш ли?
Отлична идея.
Имат само ножове за масло. Тези хора не ядат ли пържоли?
Добре, добре.
Успокойте се. Не искаме проблеми.
Вземете всичко, което искате. Имаме пари и бижута.
Каквото и да търсите, вземете го и си вървете.
Не ви искаме парите.
Какво искате тогава?
Вземете ножа, ако ви харесва.
Това вашата къща ли е?
Да.
И сте собствениците? Не сте под наем?
Да.
Тогава ни кажете защо в мазето ви има оковано малко момиченце.
Това искаме да знаем!
Хайде, скъпи, кажи им.
Да, да. Какво, по дяволите?
О, боже.
Мислех, че искате да ни ограбите.
Това е нашето Сладкишче.
Държеше се лошо, не слушаше в училище и просто така я възпитаваме.
Но така не се възпитава дете.
Ще я заведем на безопасно място.
И ще ви вземем колата.
Дайте ни ключовете, за да го направим.
Не може да дойдете неканени у дома и да тършувате навсякъде.
И за бебето ли имате някоя малка клетка?
Моля?
Ще ви кажа... - Хайде, насочи го към мен.
Всички сме малко изнервени. Ситуацията е сложна.
Не може ли да поговорим като възрастни?
Сигурен съм, че можем да се разберем.
Харесвате ли уиски?
Имаш прекрасна коса.
Хората се молят за такава коса.
Трябва да си благодарна.
Наистина ли не искаш нищо?
Не, благодаря.
Както кажеш.
Добре.
А сега,
както казвах,
изпаднахме в затруднено положение.
Ако ме изслушате, ще измислим...
Ще я вземем с нас.
Миличка, не бива да прекъсваш... - Майната ти.
Скъпа, хайде да се... - Не! Какво правим, за бога?
Да я вземем и да си вървим.
Разбира се, че можете. Вие сте тези с оръжията.
Вие определяте правилата.
Искам само да ми дадете възможност да се защитя.
Ако не успея да ви убедя, правете каквото пожелаете.
Дайте ми поне този шанс.
Добре.
Благодаря, благодаря.
Бях търговски пътник.
От врата на врата. И бях добър.
Знаете ли защо бях толкова добър?
Заради очите си.
Виждах неща, които убягваха на другите, можех да чета хората.
Когато отвореха вратата, оглеждах всичко.
Какви дрехи носят? Как са декорирали антрето?
Вижда ли се каишка за домашен любимец?
Преди въобще да ми кажат "здравейте", знаех отлично какво ще им продам.
Огледах ви добре и бих искал да пробвам да ви продам нещо.
Първо, бих поел риска
да кажа, че не работите за "Закрила на детето".
Всъщност мисля, че въобще не работите.
И предвид развалената кола, която видях на шосе 301
и жалкото състояние на входната ми врата,
бих казал, че бягате от закона.
След като се опознахме, нека обсъдим ситуацията, в която се намираме.
Вие двамата искате да избягате оттук,
а аз се надявам да не отвлечете дъщеря ми.
И така,
относно колата, която споменахте,
нека предположим, че я откраднете от нас.
Ние бихме могли да не съобщим за инцидента за известно време.
От друга страна, ако решите да вземете дъщеря ни с вас,
ще сме принудени да се обадим в полицията много по-бързо.
Не съжалявате ли, че въобще слязохте по стълбите?
Не ви ли се иска да бяхте намерили ключовете до входната врата
и да си бяхте тръгнали?
Прав ли съм?
Това е шансът, който ви давам сега.
Това се опитвам да ви продам.
Как се справих?
Току-що се сетих, че не се запознахме.
Аз съм Мики, а тази красавица е Джулс.
Съжалявам, че не се представихме.
Аз съм Джордж, а това е красивата ми съпруга Глория.
Добре. Джордж и Глория.
Приятно ми е да се запознаем.
И благодаря.
Това беше невероятно.
Мисля, че ако се упражнявам,
някой ден бих могъл да чета хората също като теб.
Нали?
Майната му, ще пробвам още сега.
Става ли?
Добре, добре.
Започваме с дрехите, нали така каза?
Дрехите ви изглеждат чудесно.
Много са спретнати, безупречни са. Изглеждат скъпи, а къщата е хубава.
Много е хубава.
Разумно е да се предположи, че имате пари.
И въпреки всичките ви пари, какво е това, по дяволите?
Знам, че е телевизор, но е ужасно стар. Тъжен е.
Не мисля, че гледате много телевизия,
което ми се струва странно,
но не е нечувано.
Но знаете ли кое мисля, че е най-показателното за вас?
Малкото момиченце, което сте оковали в мазето.
Да.
Сега,
нека ти кажа нещо, Джордж.
Ще слезем долу
и ще я освободим.
И тя ще дойде с нас.
А ти ще си мълчиш.
Знаеш ли защо ще си мълчиш?
Защото си психопат, който е заключил момиченце в мазето си.
И няма да се обадиш в полицията, защото ще разберат,
че си психопат, който е заключил момиченце в мазето си.
А сега ми донеси ключовете, Джордж.
Сладкишче.
Съжалявам, но се налага.
Винаги ще те обичам.
Хайде, ела. - Всичко е наред.
Свободна си. Ела с нас.
Свалиха ти веригите. Хайде да се махаме.
Ей.
Чуй ме. Не бива да оставаш тук.
Това място е скапано.
Ела с нас и ще се забавляваме. Обещавам ти.
Ще ти намерим прекрасно ново семейство.
И ще имаш нови играчки.
Нови дрехи, бургери.
Харесваш ли бургери?
Яла ли си някога бургер?
Много са вкусни.
Не!
Трябвало е да се случи, Джордж.
Какъв е шансът?
Било е предопределено.
Скъпа, не съм сигурен, че ти...
Случва се.
Усещам го, Джордж.
Знам, че все още мога.
Моля те.
Добре. Добре.
Щом ще те зарадва, предполагам, че може да пробваме.
О, Джордж.
Не знаеш колко щастлива ме направи.
Не!
Какво по дяволите? Ей!
Ей!
Джулс!
Чувам ви там отзад? Къде е тя?
Добро утро, поспаланко!
Нямах търпение да се събудиш.
Къде е Джулс, по дяволите?
Не псувай! Приятелката ти е добре,
но ако искаш да я видиш отново,
ще трябва да се държиш добре.
Какво?
Трябва само да се отпуснеш.
Ще те заведа на специално място,
където ще сме само ние двамата.
Знаеш ли какъв си късметлия?
Джордж каза, че трябва да те убием,
но аз му отвърнах: "Не, в никакъв случай".
Вижте, госпожо. Не знам за какво говорите,
но ако не ни пуснете, кълна се, че ще ...
Защо го направи?
Искахме да те спасим, по дяволите.
Защо не ни позволи да ти помогнем?
Отговори ми, по дяволите!
Знаеш ли,
не бива да виждаш мама така.
Но понякога
мама не може да устои.
Какво? Не мислиш ли, че съм красива?
Какво?
Не, не, не... - След всичко, което направих за теб?
Не, чуй ме... - Украсих цялата стая за теб.
Танцувах ти!
Виж, не исках...
Ти си лошо момче.
Какво?
Мога да ти отнема всичко
още сега.
Но искам само да давам.
Да те даря с най-голямото удоволствие.
Заедно да създадем нещо прекрасно.
Но ако не го искаш, тогава...
Тогава какво?
Какво?
Мамка му.
Това конче много ти харесва, нали?
Имах такава играчка като малка.
Бях на 10 години.
На колко си години?
Да, на десетина години.
Със сестричката ми Уини
непрекъснато се карахме за кончето.
Не знам защо, беше глупава пластмасова играчка.
Не се сърди.
Една събота сутрин
с Уини си играхме и...
Както обикновено се скарахме за кончето.
Опитах се да й го взема, но розовото му краче се счупи.
Тя страшно се ядоса.
Не спираше да плаче и й казах,
че мама и татко ще го поправят.
И така...
Отидох в спалнята им и отворих вратата,
но ги нямаше, затова
отидох в хола, но и там ги нямаше.
Не можех да ги намеря.
Сигурно бяха излезли.
Реших, че са отишли до магазина
или на лекар...
Не знам. Където ходят възрастните.
Не ни направи впечатление.
Сипахме си зърнена закуска
и цял ден седяхме на пода и гледахме анимации.
Изкарахме така около седмица.
Но тогава ни свърши храната.
Очевидно не са като дрехите ми от снощи,
но това беше модата навремето.
Мисля, че изглеждаш страхотно.
Така ли? Наистина?
Да, и това не се отдава на много хора.
Ще ме накараш да се изчервя, Мики.
А тук сме с Итън.
Каква е тази прическа?
Итън? Това синът ти ли е?
Какво прави напоследък?
Спи. В люлката си.
О, боже. Погледни.
Изглеждате толкова щастливи.
Така беше.
Тук още не бяхме женени.
Джордж сияеше толкова силно, че не можех да му устоя.
Прегръщаше ме и започвахме
да танцуваме.
Прошепваше ми:
"Ние двамата сме единственото истинско нещо в целия свят.
Всичко останало са картонени изрезки и играчки".
Страхотно.
Наистина.
Една нощ дойде под прозореца ми, погледна ме в очите и каза:
"Бихме могли да избягаме заедно. Целият свят ще е наш".
Но само ако го исках.
Съгласих се и така започна приключението ни.
Всъщност на тази снимка
сме за последно в къщата на татко.
Напуснахме я, за да напишем собствената си история,
за да имаме свое семейство,
но това беше много отдавна.
Мечтите ни да имаме деца така и не се сбъднаха,
но все още има време.
Почакай, Глория? - Да?
Може ли да поговорим?
Разбира се. За какво?
Честно ли?
За теб.
За мен ли?
За начина, по който танцуваше вчера.
Тялото ти. Ароматът на косата ти. Не мога да спра да мисля за това.
Усещам, че нещо в мен се пробуди.
Не изглеждаше толкова развълнуван.
Знам и съжалявам.
Понякога ми се случва. Когато се превъзбудя.
Бях притеснен,
но сега е различно.
Усещам, че трябва да сме заедно.
О, Мики, наистина ми се иска. Просто...
Знам, че бях лошо момче,
но ти обещавам,
че ще се държа добре, ако ми дадеш още един шанс.
Мамо?
О, боже.
Небеса.
Божичко.
Наистина си добро момче.
Искам да те докосвам.
Какво?
Моля те, мамо.
Нека те докосна.
Добре.
Прекрасно.
Извратена ненормалница!
Джордж!
Джорджи!
За бога!
Не мърдай.
Къде мислиш, че си тръгнал? Ела тук.
Дори не си го и помисляй.
Отличен стрелец съм, синко. Нарочно не те уцелих.
Добре, добре.
Добре.
Качвам се.
Не може ли просто да ни пуснеш?
Моля те.
Копеле. - Виж какво направи. Кой те е отгледал?
Така да разплачеш жена.
Щях да ти пръсна мозъка, ако имаше такъв.
Удари ме по главата!
Джорджи, къде си?
Едно е ясно. По-пъргав си, отколкото ми харесва.
Мики.
Мики!
Не!
Какво по дяволите?
Стига си квичал.
Скапаняк... - Почисти се.
Хайде!
Скъпа.
Мики! - Успокой се.
Не ме карай пак да те гръмна. - Боже мой.
Какво си му направил?
Сляпа ли си? Прострелях го. - Ти си луд.
Я стига. Заслужаваше си го. Много добре знаеш.
Затваряй си устата или може да те гръмна и теб.
Разбра ли?
Наглеждай ги, Сладкишче.
О, скъпи.
Помислих, че те изгубих.
Добре ли си?
Да. Не, не.
Ужасно боли.
Той ме простреля.
Тези хора са луди. Нямаш представа колко са луди.
Трябва да се махнем оттук. Трябва да се махнем.
Можеш ли да ги отключиш?
С какво?
Не знам.
Радвам се, че си тук.
Майната ти! - Остави я на мира.
Не знаеше какво прави. - Как разбра? Тя ли ти каза?
Не, но знам.
Просто знам.
Колко пъти съм ти повтарял, че този бизнес модел е безупречен?
Цената на стоките е нулева.
Всеки ден се събуждаме, ставаме и отиваме в магазина.
Вземаме стоки за един ден и ги продаваме.
Говоря за разноцветни блестящи черупки, може и камъни за хвърляне.
Чиста печалба, Джулс.
Разбирам, скъпи.
Но какво ще стане, като развием бизнеса? Ще трябва да наемем някого.
Няма да е само печалба.
Ще плащаме на търсача на черупки. Може да фалираме.
Ами ако му дадем част от компанията?
Малка част, например акции.
Всеки голям бизнес започва с акции.
Как ще я наречем?
Това е много добър въпрос.
Може би трябва... Не.
Мисля, че ти трябва да решиш.
Ти мислиш по-творчески, аз си падам по числата.
За бога, Джулс.
Колко пъти да ти казвам, че ще си повредиш емайла.
За бога.
Разбира се.
Обицата ти.
Халката.
Какво? - Мога да ни освободя с нея.
Скъпи, на езика ми е.
Знам, че е на езика ти,
но ако я извадим, ще я използвам, за да се измъкнем оттук.
Как ще я извадим?
Не знам. А ако направиш онова, което мразя?
Ако я подадеш пред зъбите си и дръпнеш силно?
Може би ще излезе.
Нима мислиш, че просто ще излезе? Пиърсингите не падат толкова лесно.
Знам, че е пиърсинг. Но може ли поне да пробваш?
Скъпа? Заради мен?
Добре. Ще пробвам. - Чудесно.
Знам, че ще успееш.
Давай, извади я.
Извади я. Можеш... - Не, няма да стане.
Езикът ми не е достатъчно силен. - Как така?
Много е силен. Имаш невероятен език.
Казвам ти, че е невъзможно.
Добре, добре.
Ами, ако... Ако се обърнеш към мен?
Завърти се.
С лице към мен. - Опитвам се.
Да, точно така. Подай си езика.
Подай си езика.
Ще я захапя и ще я издърпам.
Не, ужасно ще боли.
Знам, че ще боли.
Иска ми се да имах пиърсинг, но нямам. Ти имаш. Това е положението.
Джулс?
Задължен си ми.
О, боже. Да, ще съм ти задължен.
Става ли? Хайде, хайде.
Покажи си езика.
Кой е гладен?
Добре.
Отвори широко.
Хайде.
Отвори вратата на хангара.
Добре. Ами ти?
Хайде.
Отвори уста. Нося ти броколи.
Хайде, отвори уста.
Както искате.
Все някога ще огладнеете.
И не ми пука особено дали ще изядете храната на Глория
или пръстите си.
Мамка му!
Добре ли си, скъпа?
Размина ни се на косъм. - Да.
Погълнах много кръв и имаше метален вкус.
Всичко е наред. Не се тревожи.
Сега ще се погрижа. - Добре.
Трябва само...
По дяволите.
Какво?
Не мога да ги стигна.
Не казвай, че напразно ми разкъса езика.
Не, не, изключено.
Ще пробвам с твоите белезници.
Добре.
Идеално, точно така, не мърдай.
Успях. Така, така.
Хайде.
Хайде, по дяволите.
Хайде, мамка ти.
Скапани белезници,
по дяволите!
Успях. - О, скъпи.
Толкова много те обичам. - Добре, да.
Нямаме време за губене. - Да.
Освободи ме.
Чакай, какво да правя?
Пъхни я вътре
и завърти...
Докато се закачи за нещо.
Успокой се и го намери.
Да. Да. - Почакай.
Добре. - Усещам нещо.
Да, точно така. Намери го.
Ами...
Счупи се. - Шегуваш ли се?
Къде се счупи? Къде?
Вътре и остана там.
Скъпи.
Ужасно съжалявам.
Прецаках всичко.
Не, не. - Прецаках всичко.
Не, няма нищо. Няма нищо.
Ела тук, ела.
Чуй ме.
Съжалявам, скъпи. - Не, направи всичко възможно.
Виж, кракът ми е зле. Почти не мога да ходя.
Няма значение. Ще се справиш, разбра ли?
Не знам... Не знам какво да правя.
Мисля, че...
Какво има?
По дяволите.
Улей за пране.
Божичко!
Можеш ли да го стигнеш?
Ще се наложи.
Обичам те.
Знам.
Казах ти, че от това няма да излезе нищо добро.
Виж докъде ни докара тя.
Ще се погрижа. Ще оправя нещата.
Ела тук, скъпа.
Хайде. - Не...
ИТЪН
Тя избяга ли?
Ама че си ядосан.
Защо?
Защото стреляш с халосни патрони ли?
Ще те изкормя!
Разбирам, че не искаш да ми кажеш къде е тя.
Предполагам, че на твое място и аз нямаше да искам.
Но ще те гледам как умираш. Ще ти видя сметката, синко.
Няма я, човече. Откажи се.
Сладкишче, какво ще правим с него?
Какво каза?
Добре, щом така казваш.
Скъпи? Горе ли си?
Искам да поговорим.
Итън, скъпи.
Мислиш, че говоря празни приказки, нали?
Харесва ми.
Харесвам смелите мъже.
Няма по-сладък звук от мъжа, който се опитва да не крещи.
Сумти и пуфти,
диша през носа.
Но те винаги се пречупват, нали, Сладкишче?
Вярно, твърде си малка, за да помниш.
Този ще го запомниш.
Не отиде в полицията.
Какво? Какво каза?
Още не.
За какво говориш? - Казах й да почака.
Да, разбрахме се да ме изчака.
Ако не се появя до час,
ще дойде полицията.
Свършено е с теб.
Но ако ме пуснеш,
ще си продължим по пътя.
Сякаш това не се е случило.
Между нас казано,
и аз не искам да намесвам полицията.
Ами Сладкишчето?
Кой?
Тя ли? Не ми пука за нея! Заради съм в това положение.
О, не, не. Не ме гледай така.
Ухапа ме. Оправяй се сама, малката.
Твоя е, човече.
Мама търси приятелката си.
Знаеш ли къде е?
Какво каза?
Скъпа?
Скъпа, слез долу.
Искам да се сбогуваш с приятеля ни.
Толкова скоро ли?
Добре.
Искаш ли да му кажеш нещо за последно?
Скъпо момче, иска ми се да беше постъпил по друг начин.
Ще се видим в ада.
Спрете!
Не го убивайте!
Пусни го! - Ще го смачкам!
За малко.
Остави бебето ми!
Пуснете го.
Добре, госпожичке.
Успокой се.
Никой няма да пострада.
Хайде всички да се...
Ела тук!
Всичко е наред. - Слез долу
или ще му пръсна мозъка. - Добре.
Добре, слизам.
Събуди се.
Събуди се, всичко е наред.
Ще се оправиш.
Ще се оправиш!
Вижте какво направихте.
С какво съм ви заслужил вас двамата?
Готварството е дзен за Глория.
Успокоява й нервите.
През годините с нея открих,
че има закономерност.
Колкото по-разстроена е, толкова по-голямо ястие е нужно.
Преди известно време залях с кафе новите ни завивки.
Изпече кекс колкото автомобилна гума.
А заради вас двамата направи цял банкет.
Ролцата са прекрасни, скъпа.
Наистина.
Защо?
Какво?
Момиченцето? Защо я държите долу?
Вижте, не е каквото си мислите.
Глория винаги е искала дете.
За съжаление, Господ имаше други планове за нас,
така че взех нещата в свои ръце.
И си я отвлякъл?
Когато остаряваш,
нещата стават по-сложни.
Правим каквото трябва, както си знаем.
Искам само да направя жена си щастлива.
Известно време беше щастлива.
След това
момиченцето само й напомняше какво не може да има.
И ме помоли да я накарам да изчезне.
Но просто не успях да го направя.
Мазето беше компромисното решение.
Като я затворих долу, не проявих жестокост,
а милост към нея.
Не сте виждали жестокост.
Вечерята е сервирана.
Тъкмо навреме.
Овчарски пай!
Специалитетът на Глория.
Много ще ви хареса.
Благослови ни, Господи,
за да се насладим на щедростта Ти
чрез спасителя ни Исус, амин.
Амин.
И сега какво, ще ни убиете ли? Какво ще правите?
Джордж, не си ли им казал?
Исках малко да се погърчат. - Какво да ни каже?
Няма да ви убием. - Какво?
Казах, че няма да ви убием. Да не си глух?
Въпреки ужасното ви поведение,
решихме, че логистичната страна не си заслужава труда.
Рано или късно някой ще дойде да ви търси.
Мога да скрия труповете ви,
но се потяхте, плюхте и пикахте из цялата къща.
Джордж.
Извинявай, скъпа.
Все ще пропусна някое местенце.
Имаме по-голям шанс, ако избягаме.
Ще изчакаме 48 часа,
ще се обадим в полицията
и ще дойдат да ви приберат.
Сигурно ще полежите известно време в затвора,
но поне ще сте живи.
Поздравления, спечелихте лотарията.
Е,
насладете се на храната.
Чакат ви няколко дни на столовете.
Значи все пак имат апетит.
Много е вкусно.
Чакайте, какво ще стане с нея? - Тя не може да пътува с нас.
Ще я настаним на някое хубаво място. Например в сиропиталище.
Като петзвездни курорти са.
Това притеснява ли те?
Навсякъде е по-добре от там долу.
Имаш добро сърце, Джулс.
Съкратено от Джулия ли е?
Майка ми се казваше Джулия.
И тя имаше добро сърце.
Напомняш ми за нея.
Благодаря.
Умря, когато бях много малка. От рак.
Навремето не можеха да направят много.
Беше бавно и мъчително,
но бях с нея през цялото време.
В деня, когато умря, ми каза да отворя килера.
Каза, че имала изненада за мен.
Беше пакетче, завързано с конец,
и малка картичка, на която пишеше "Глория".
Не исках да го отворя,
защото знаех, че ще е последният подарък от нея,
но тя настояваше.
Избърсах си сълзите, скъсах хартията и я видях.
Кукла.
Каза, че е вълшебна кукла,
че колкото и да съм тъжна...
А през следващите няколко години бях много тъжна.
Колкото и да съм тъжна,
той винаги ще е с мен.
Моят Итън.
И тя беше права.
Наистина беше вълшебен,
а вие ми го отнехте.
Защо?
Какво... Какво става?
Взехте свръхдоза, Мики.
Да, знам, знам. Казах, че ще ви пощадя, но...
Имахте цяла аптека в чантата си
и изядохте толкова хапчета, че биха приспали и бик.
Когато заспите, ще ви инжектираме с тежката дрога,
за да се подсигурим.
И ще си решим проблема.
Двама наркомани влезли у дома,
надрусали се
и умрели не особено трагично.
Майната ти.
Знам, че не е съвършено,
но следователите няма да си дават зор, когато жертвите
са такива като вас, нали?
Прав ли съм?
Боже милостиви.
Колко трябва да сте наивни, за да повярвате, че ще ви предадем на полицията?
За да ни изпеете като канарчета? Не, не.
Страхувам се, че никой няма да ви спаси.
Мога ли да ви помогна, полицай?
Здравейте. Извинете, че ви притеснявам на вечеря. Ухае много приятно.
Да, разбира се. Нямам търпение.
Да, няма да ви задържам.
Наскоро обраха бензиностанцията.
Колко жалко.
Ще ми кажете ли защо сте тук? - Разбира се.
На шосе 301 на около километър оттук намерихме изоставена кола.
Наистина ли? Колко притеснително.
Тя е като колата на извършителите.
Случайно да сте виждали нещо необичайно?
Подозрителни хора или нещо подобно?
Не, господине, не съм,
но ще се оглеждам.
Добре тогава.
Приятна вечер. И добър апетит.
Благодаря. Успех в издирването.
Наред ли е всичко? - Да.
Просто вратата се затваря малко трудно.
От няколко месеца се каня да я поправя.
Какво й се е случило?
Ами, нали знаете...
Със съпругата ми изнасяхме мебели и явно сме повредили рамката на вратата.
Може ли да вляза да огледам?
Благодаря ви, господин полицай,
но ви уверявам,
че сме в пълна безопасност.
Сигурен съм, че е така, но нека си свърша работата.
Нали затова плащате данъци?
Къде са ми обноските? Заповядайте, ще ви запозная с жена си.
Глория, имаме гост.
В трапезарията съм.
Кой е това? - Полицай Уелс, госпожо.
Извинете ме, но проверяваме къщите в квартала.
Издирваме двама престъпници.
О, боже.
Може би трябва да отседнем в хотел за през нощта.
Няма да е необходимо. Най-вероятно сте в пълна безопасност.
Просто проверяваме навсякъде.
Много храна за двама души.
Нали знаете какво казват?
Някои неща щяха да се развалят и си казахме: "Какво толкова?
Да си устроим угощение!"
Разбира се.
Може ли? - Заповядайте.
Къде са?
Във фитнеса. - Какво има тук?
Къде?
Зад заключената врата. - Фитнеса.
Това е мазето.
Какво има тук долу?
Само един стар котел и няколко кутии.
Ще огледам набързо.
Свързахте се с Уелс.
Задържахме двама души, които отговарят на описанието.
Отивайте натам. - Разбрано.
Трябва да тръгвам.
Успех. - Всичко е наред.
Дано откриете тези чудовища, където и да са.
Хайде.
Точно така, обърни се.
Не, скъпи.
Не се прави така.
Ако забележите нещо необичайно, не се колебайте да ни се обадите.
Разбира се. - Приятна вечер.
Хайде, трябва ти енергия.
Хайде, скъпи.
Можеш да го направиш.
Хайде, трябва ти енергия.
Боже! Не, не. - Не!
Чакай. Имам план.
Разминахме се на косъм. Инжектира ли ги? - Не, едва се върнах навреме.
Аз...
Оставих ги точно тук.
Не мърдаха.
Аз...
Глория,
трябваше да останеш да ги наглеждаш.
Хайде. Трябва да ги намерим!
Глория!
Побързай! - Идвам.
До границата на имота има 2,4 км, а после е магистралата!
Това са поне 15 минути. Хайде!
По дяволите.
Не мога да повярвам, че се получи. Да се махаме оттук!
Чантата! Вземи ключовете, остави чантата на мен.
Къде сте? - Джордж?
Скапани, страхливи наркомани. Никой не може да ме прави на глупак.
Как ги остави да избягат?
Стига толкова!
Добре.
Побързай.
Добре.
Хайде, ела.
Какво... Какво правиш?
Да не се сърдиш заради това, което казах?
Трябваше да ги излъжа. Нарочно беше. Намигнах ти.
Знаеш ли какво значи това? Значи, че се преструвах.
Как смееш да ми крещиш така!
Стига, Глория. Недей...
Нямах това предвид. - Не!
Трябва да се държиш добре с мен.
Трябва да ме цениш, както обеща.
Никога не си ми крещял така.
Не знам какво си казал. Извини се.
Намигнах й!
Хайде!
Добре, добре.
Извинявай за това, което ти казах.
Въпреки че ти намигнах.
Разбира се, че ме е грижа за теб.
Нали ще дойдеш с нас? Затова сме тук.
Глория, ужасно съжалявам.
На този свят няма нищо друго, като това между нас.
Всичко останало е картон и го знаеш.
Наистина ли?
Наистина ли го мислиш?
Кълна се в Исус Христос,
Бога, дявола,
ангелите на небесата и в ада.
Да! Хайде да вървим.
Кажи ми какво искаш да направим.
Аз...
Искам да забравя за тях.
За всичко това.
Искам да започна чисто нов живот.
Кой казва, че не можем да започнем отначало? Само ние двамата.
Заедно.
Ще правим каквото пожелаем на този глупав свят.
Само ние двамата.
Ако това искаш,
това и ще получиш.
Хайде.
Да вървим!
Къде е... Къде е онова за гаража?
Не знам. - Къде е?
И провери в шкафа.
Виждала ли си ми ключовете?
Вземи моите, в чинията са.
Сладкишче.
Ужасно съжалявам, но татко трябва да се махне оттук.
Да, знам.
Просто така е било писано...
По дяволите! Къде е?
Ето го.
Хайде, по-бързо!
Хайде, хайде!
Синко?
Мисля, че имаш нещо, което ми принадлежи.
Излез.
Хубаво ще те подредя.
Обичам те, Джулс.
Недей, Мики.
Излез от скапаната ми кола!
Ти си най-хубавото, което ми се е случвало.
Наведи се.
Наведи се!
По дяволите.
Мамка му.
Не.
Не, моля те, не ме изоставяй.
Всичко ще е наред. - Моля те, скъпи.
Не, не, не. - Всичко ще е наред.
Ще се справиш.
Всичко ще е наред.
Не.
Не, не.
Не.
Не, скъпи.
Толкова много те обичам.
Ужасно ще ми липсваш.
Мислеше, че можеш да ме убиеш?
Никога няма да умра.
Аз съм последното, което ще видиш.
Време е да те пратя на небето.
Сладкишче.
Откъде взе този пистолет?
Дай го на татко.
Какво ти казаха тези хора за мен?
Да не те излъгаха, че съм лош човек?
Не съм лош човек. Добър съм. Ела при мен.
Ела при татко.
Знаеш ли какво ще те накара да се почувстваш по-добре? Сладолед.
Мента и шок...
Искам да дойда с теб.
Добре.
Всичко ще е наред.
Веднага се връщам.
Обичам те.
Да тръгваме, Джордж!
Джордж?
Добре ли си?
Време е да тръгваме!
Чака ни път, Джордж.
Предполагам, че може да почакаме тук още малко.
О, Джордж.
Скъпи.
Да тръгваме.
Какво приключение ни чака, Джордж!
Нямам търпение.
Къде отивате, момичета?
Флорида.
Качвайте се.
НАЙ-ЮЖНАТА ТОЧКА НА САЩ
МАГАЗИНЪТ ЗА ЧЕРУПКИ НА МИКИ
ПРЕСТЪПНИЦИ-АМАТЬОРИ
Превод на субтитрите: Владислав Иванов